I vinteren 1930 -
- efter det mislykkede oprør mod kongen i Jaca -
- deserterede en ung soldat.
Han vandrede gennem landet og prøvede at leve sit eget liv.
Februar 1931 Et sted i Spanien
Holdt. Op med hænderne.
- Jeg... - Hvor kommer du fra?
- Fra Madrid. - Hvor skal du hen?
- Svar. Hvor skal du hen? - Det ved jeg ikke.
Hvorfor er du deserteret?
- Leve Galán og García Hernández! - Han hører til Jaca-slænget.
- Var du udstationeret i Jaca? - Nej.
- Hvor så? - Jeg er for Republikken.
Jeg forstår det ikke. Republikaner og en bibel.
- Vent her. Skal vi lade ham løbe? - Hvorfor?
Du mener det!
- Og når Republikken kommer? - Fædreland er fædreland.
Fædrelandet er regeringen. Og vi får en anden regering.
Og jo før vi kommer i tjeneste hos det, der kommer, desto bedre.
Vi må håndhæve de udstedte befalinger. Det er ordren.
Ja, og ved revolutionen i 1854 blev Markis de Ahumada -
- fjernet, fordi han forsvarede regeringen.
Passer ikke. Guardia Civil holder sig uden for politik.
Ja, ja. Og jeg er Napoleon.
Op finderen af tobakken burde hænges op på en kødkrog.
Sundhed og Republikken.
- Hvad laver du nu? - Kan jeg gå?
- Stop. - Stol på din svigerfar, for pokker.
- Jeg kommer for en krigsret. - Hvis du ikke lægger geværet.
- For pokker, Juan. Jeg skyder. - På dine børns bedste far?
Hvis du lader ham gå, gør jeg det.
- Det har du ikke mod til. - Ikke det?
Det røvhul skød mig.
Skyd ikke.
Hører du mig? Juan.
Jeg har dræbt ham.
Og hvad nu? Hvad skal jeg sige til min kone?
Jeg vil dø.
Jeg slår mig selv ihjel.
Den mand var venligheden selv, og alt dette drejede sig om intet.
Det handlede ikke om noget.
Skråt op med al det bavl. Og den fordømte direkte ordre.
Og Markis de Ahumada. Og den hellige jomfru.
Godaften.
- Er der ludere her? - En, ja.
Og hun er fantastisk.
Hvor meget koster det for en nat?
Det er meget at spørge om. Snak med Polonia. Ovenpå.
- Tres. - Jeg passer.
Firs.
Må jeg?
Hvorfor kommer I alle sammen ovenpå? Jeg vil ikke have det.
- Jeg skulle spørge om Polonia. - Hvad er der?
- Hvad koster det for en nat? - For pæne fyre ti pesetas.
- Du må vente til efter midnat. - Hvorfor?
Fordi indtil da har vi kunder.
- Hvad er klokken? - Spiller vi eller hvad?
- Næsten ni. Har du spist? - Nej.
Du kan få noget kanin, mens du venter.
Min niece vil ikke gå glip af en ung mand som dig. Sid ned.
Hvor skal du hen? Gør plads for knægten.
- Koldt, hva’? - Nå, det er jo vinter.
- Spiller vi eller hvad? - Don Luis, Den Sidste Olie.
- Hvad med spillet? - Beklager, men du hørte selv.
Og som politimand bør jeg følge Don Luis.
Don Luis, du på bordel?
Netop. Hvor der er synd, bør jeg også være.
- Hvorfor tog du ham med? - Han kom bare med.
- Hvem er det egentlig, der dør? - Prudencio. Af et æselspark.
Vore dage er talte.
Det får en til at tro på Gud. Når præsten vinder -
- sender Forsynet et Sakramente, så han kan smutte med pengene.
- Den Sidste Olie. - Hvad er forskellen?
Sakramentet er at give nadver.
Værsgo. Fugt ganen.
- Han ved en masse om kirken. - Måske kan han spille kort.
- En smule. - Desto bedre for os.
Spis op, så spiller vi.
- Hvad er det? - Hvad har du gjort?
Ikke noget. Jeg er deserteret. Jeg var indkvarteret i Madrid.
Se bare i min kuffert.
Valera-versionen. Er du protestant?
Nej, hr. Agnostiker.
Godt. Kom med mig hjem, så holder jeg dem væk.
Encarna venter nok på dig.
Det er synd for sergenten. Det her disciplin er noget fis.
Disciplin kan få en til at slå ens egen mor ihjel.
- Det sagde politimanden. - Modigt bæst.
Men han sang nu godt. Flamenco.
Jeg har haft tre store frustrationer i mit liv.
- Det kan du godt finde ud af. - Det går.
De har forbitret mit liv. Det ser godt ud.
- På seminaret hed det guddommeligt. - Var du kok der?
Hvis man får et legat, må man også arbejde. Og jeg var en god kok.
Hvad med dine frustrationer?
Den første er, at jeg ikke er født blandt hedninger.
- For dåben ødelægger en for altid. - Hvorfor?
Siger præsterne ikke, at dåben efterlader et mærke på sjælen?
- Jeg var der kun seks år. - Og så mine fødder som gjorde...
...at jeg ikke blev indkaldt og så ikke kunne desertere. Drik ud.
Du burde skaffe dig af med uniformen og hornet. Brænd dem.
- Det kan jeg ikke. - De vil afsløre dig.
De tilhører ikke mig. Jeg er nødt til at give dem tilbage.
Hvilken ærefuld beslutning. Hvordan vil du aflevere dem. Med posten?
Nej. Når vi får en republik. Og din tredje frustration?
Noget frygteligt.
Jeg kan kun få den op at stå sammen med min kone og kan ikke være utro.
Eftersom jeg ikke kan gøre oprør mod kirken eller hæren -
- eller ægteskabet, som er de mest reaktionære institutioner her -
- er jeg blevet rebel, en troløs, en libertiner -
- og lever som en bange gammel burgøjser.
Hej, dette er den bedste torsk, jeg har smagt i mit liv.
Kom indenfor. Du må hellere sove her, her er et komfur.
- Ja, hr. - Nok af det. Ikke så formel.
Kast lidt brænde i komfuret.
Min kone.
Forbandede kvinde.
Hvad er det? Sover vi sammen?
Du kan også sove i et andet rum. Men huset er et isskab.
- Desuden kan du læse mig i søvn. - Du er vel ikke bøsse?
Nej da. Jeg fortalte dig jo, at ud over med min kone -
- er jeg totalt impotent.
Måske kommer det af alderen. Søvnløsheden, mener jeg.
Kom, læs noget for mig fra Bibelen.
- Gamle eller Nye Testamente? - Det er mig lige meget.
Læs fra der hvor bogen åbner sig, ligesom englænderne gør.
For menneskebørnenes skæbne er den samme som dyrenes.
- Som disse dør, dør vi. - Prædikerens Bog. Det går fint.
... dør vi. Og alle har det samme åndedrag.
Mennesket har ingen fordel frem for dyrene. Alt er forfængelighed.
Alle går det samme sted hen. Alle bliver til støv igen.
Hvem ved, at menneskets sjæl stiger til vejrs -
- eller at dyrenes ender i jorden?
Så har jeg indset, at der ikke er noget bedre for mennesket -
- end at blive i sit arbejde, for det er hans skæbne.
Hvem kan vise ham, hvad der skal ske efter ham?
- Godmorgen, don Manolo. - Hvad laver borgmesteren der?
Han venter på karnevalsbandet.
Sikke et land, Fernando. Spanien står foran en ny æra -
- og vi fejrer karneval.
- Godmorgen, Don Manolo. - Hej, Jesus.
- Jeg er ked af, at du tager af sted. - Jeg måtte af sted en dag.
Det handler ikke kun om, at jeg har spist godt -
- og har haft nogen at snakke med.
Du måtte godt være blevet, havde det ikke været for mine døtre.
- Du forstår da? - Naturligvis.
Det er kun derfor. Jeg har aldrig haft sønner.
- Jeg er blevet glad for dig. - Og jeg for dig.
- Skriv så snart du har en adresse. - Det vil jeg gøre.
- Der er toget. - Mit eller det dine døtre kommer med?
- Værsgo. - Jeg behøver den ikke.
Tag den.
Det er toget til Madrid.
Der er de. Som de siger: Sundhed og Republikken.
Held og lykke!
- Far! - Clara!
- Violeta! - Hvordan går det, far?
Far. Hvor ser du godt ud.
I ser godt ud.
Luz. Giv mig et kys.
Se bare, hvordan han ser ud. Jeg kan lugte anislikør.
Hun er ligesom sin mor. Tag taskerne, så går vi.
- Og drengen? - En ven. Han skal til Madrid.
Kom, vognen er parat.
- Hvorfor kommer I så pludselig? - Har du ikke hørt nyhederne?
Slag, kamphandlinger, skyderier.
Avisen kommer med tre dages forsinkelse.
- Har du lavet den? - Den var stoppet.
- Du kan tage mors kjole på. - Kom og hjælp mig.
Det kan være lige meget. Jeg går ikke hen og danser.
Mændene her er som dyr. De pløjer bare dansen helt ned.
- Far sagde det jo? - Når man taler om djævelen...
- Luz, åbn døren. - Det er altid mig.
- Drengen fra stationen. - Jeg tog fejl af togene.
- Er Manolo her? - Han kommer straks. Kom ovenpå.
- Luz, hvem var det? - Clara...
Denne dreng søger far.
- Goddag. Forstyrrer jeg? - Nej, slet ikke. Kom indenfor.
I morgen begynder karnevalet.
Han tog fejl af togene.
Jeg tog til landsbyen, men der var ingen kro.
Og da jeg har boet her med Manolo...
Jeg troede at måske...
Nej, jeg var udstationeret på flyvepladsen i Madrid.
Galán og García Hernández blev skudt den 14. -
- men opstanden gik videre. Radioen annoncerede:
I Madrid er Republikken blevet udråbt. Spil reveillen.
- Og jeg blæste reveillen. - Spil den nu.
- Gå videre. - Flyverne fløj over Madrid -
- men der skete ikke noget.
Ramón Franco ville ikke bombe paladset, fordi han så børn.
- Hvornår undslap du? - Da regeringstropperne kom.
Da jeg så vore ledere stikke af til Portugal, smuttede jeg.
- Hvorhen? - Op i bjergene.
- Jeg var der over en måned. - Hvad spiste du?
Hvad jeg kunne finde. Især kål. En masse kål.
- Fra haverne. Hvad med at sove? - Hvor jeg kunne. Tit i kirker.
Jeg gemte mig, lå på en bænk og holdt mig varm med alterlys.
- Hvor ville du hen? - La Coruña.
- Som blind passager. - Godt du mødte far.
- Spil noget. - Tror du, det er en saxofon?
- Desuden spiser han. - Det er okay.
Den sædvanlige reveille?
Så sagde jeg til Unamuno: Nej, Don Miguel, du tager fejl.
Du ved, hvordan han er? Hans reaktion!
Jeg kan forestille mig det. Hvornår skrev han sidst?
- Hvad er det? - Det er den forpulede seminarist.
Han er blevet, da han fik færten af mine døtre.
- Smukt. - Og så energisk.
Sikke nogle lunger.
- Godaften. - Far, se hvem der er her.
Du nåede ikke toget. Har jeg ret?
- Hvordan går det, Don Luis? - Ikke så godt som med jer.
I bliver smukkere dag for dag.
- Hvad er det, der lugter så godt? - Fernando er en strålende kok.
Det ved jeg.
Sundhed og Republikken. Gudskelov du ikke tog af sted.
- Hvad er det? - Kyllingekasserolle.
Jeg tog til landsbyen, men der er ingen kro.
- Og Polonias hus? - Men far, det er en losseplads.
- Det glemte jeg. - Og Encarna venter nok stadig der.
Her, mor.
Er I klar?
Det ser ud, som om vi får en musikalsk aften.
Det er læreren.
Dette er de melodier som Kong David sang
for de smukke piger og nu synger jeg dem for jer
vågn op, min elskede, vågn op se, morgengryet er her
de små fugle synger og månen gemmer sit ansigt
- De går indenfor. - Clara, vent.
Må vi komme ind? Jeg er sammen med min mor.
Den dreng bliver skørere hver dag.
Det sker ofte for skolelærere. Det kommer af at arbejde med børn.
- Hvordan går det, Doña Asun? - Dårligt.
Nu begår politimændene selvmord. To på en gang.
Det er slemme tider for anstændige mennesker. Bærer De ikke sorg?
Sorg bærer man i hjertet.
Jeg taler ikke til Dem. Leve Kongen Kristus.
Hvordan kan man modtage en præst som ham i sit hus?
- Hvem er det? - En nevø.
- Han er pæn. Hvor var vi? - Armbåndet, mor.
- Giv det til hende. - Først må du sige noget.
Jeg må sige, at jeg hellere ville have en Carlist-familie.
Men en republikaner er bedre end en Borbonner.
Til sagen, mor.
Juanito er enebarn og jeg forkæler ham, så her er vi.
- Luz. - Jeg ved. Døren.
- Må jeg få mere at drikke? - Selvfølgelig.
Da han hørte, at pigerne var her, vaskede han sine fødder og sagde:
Mor, nu da bandet er her, vil vi spille en serenade -
- og så bede om hendes hånd. - Hvis hånd?
- Min forlovedes. - Du har aldrig sagt noget.
Min bedstemor blev forlovet med det armbånd og min mor og jeg.
- Sagde du, at jeg bor med dig? - Senere, mor. Kan du lide det?
- Det er smukt. - Vil du giftes med ham?
Det ved jeg ikke. Hvornår har vi talt om at blive gift?
- Jeg skrev det i et digt. - Elsker du ham ikke?
Tak. Kom så. Hvem er bedre for dig end din mor?
- Mor, vent. - Alt sammen begær. Blindt begær.
Kirken står i brand. Graveren er blevet tosset.
- Pokkers. Hvor er min baret? - Hvad stikker ham?
Jeg tør vædde på, at præsten fik ham til det.
Hold dog op. Jeg ville ikke give ham lønforhøjelse -
- så han besluttede at blive anarkist.
Kom, Juanito. Til kirken.
Fortæl hvordan vi blev forelsket i sommer, mens vi fangede krabber.
- Pas på, der er et løst trin. - Det ser jeg.
Her vil du sove godt.
De er lavet af majsblade. De er så bløde.
Giv mig lagenerne.
- Så du den idiot - Er der ikke noget imellem jer?
Vi er kun gode venner.
Sidste sommer pjattede vi lidt, men det er også alt.
Sommeren her er sjov.
Hvis du var kommet om sommeren, havde det været helt anderledes.
Vi kommer her hvert år. Vi laver en masse ting.
Vi tager på udflugter, på picnic og svømmer i floden.
Og fanger krabber.
Juanito betyder intet for mig.
Men fordi han er så rig, tror han, at vi alle sammen løber efter ham.
Giv mig sengevarmeren.
Du bliver dejligt varm.
- Hvad vil du have til morgenmad? - Jeg skal nok lave morgenmaden.
Det er sandt. Vi er håbløse til at lave mad. Det har far vel sagt dig?
Hvad vil du lave? Til morgenmad, mener jeg.
- Kan du lide ristet brød? - Skønt.
Hvis jeg kommer om sommeren, kan vi så tage til floden?
For at fange krabber?
Hvis du vil.
Hvad laver du nu? Vi ses i morgen.
Jeg glemte næsten... Hvis du skulle behøve den...
Sengevarmeren!
Nej, jeg mener det.
- Rocio, hvad var det? - Ikke noget. Jeg kommer.
Jeg sagde, at her er skønt om sommeren. Han kommer næste sommer.
- For at fange krabber. - Kan han ikke bare svømme?
Den stakkels dreng.
- Fernando? - Nej. Higinio.
- Hvorfor bringer du ham på bane? - Han druknede i floden.
- Hver gang jeg tænker på det... - Lad være med at tænke på det.
Og lige den dag havde han lavet sådan en herlig paella.
- Han var god til risretter. - Det var alt, han var god til.
Han skulle have givet mig et barn i stedet for al den paella.
Jeg lagde sengevarmeren ned og pludselig kyssede han mig.
- Var han nøgen? - Hører du barnet?
Tror du, at jeg er idiot, bare fordi jeg er jomfru?
- Han kyssede dig og du løb. - Idiot. Han er så flot.
Glem det. Vi vil ikke have problemer med seminaristen.
Underskriverne står til jeres tjeneste, klar til at forene sig -
- og forme en bred koalition til at tjene Republikken.
- Hvem er underskriverne? - Ortega y Gasset...
...Marañon og Perez de Ayala. - De er nuller.
- Og Don Miguel? - Jeg ser ikke hans navn.
Kongen har talt med Romanonerne.
- Far, vi er tilbage. - Kom, Fernando.
Lad os se, hvad Romanonerne nu vil gøre.
Hvis Unamuno ikke har signeret...
- Hej, Fernando. - Han er træls med ham Don Miguel.
Han forstår ikke, at Unamuno er digter og ikke er tænker.
- Far, må jeg godt gå til dansen? - Hvem har sagt, at du ikke må?
Den er for stor.
- Hvad laver I? - Vælger tøj.
- Hvad tager du på? - Ikke noget. Jeg går ikke derhen.
- Kom nu. Hav det lidt sjovt. - Måske.
- Men jeg tager ikke pænt tøj på. - Jeg tror, det her passer.
- Lad mig være. Jeg skammer mig. - Du ser strålende ud.
Gå nu. Jeg kommer om lidt.
Du er en katastrofe.
Gør sådan.
Du er så smuk.
Af vejen. Gør plads for babyen.
- Rocio. - Hvor pænt. Hvad forestiller du?
- Det er min bedste fars uniform. - Den klæder dig.
- Jeg vil ikke danse. - Ditto. Dine breve og fotos.
- Hvad handler dette om? - Hvad med sidste nat?
- Intet. Din mor er reaktionær. - Hold hende udenfor.
Se. Her.
"Kære Juanito. Tak for dit digt."
- Vidste du, at jeg ville giftes? - Tror du, det er som at købe kød?
- Så giv mig armbåndet tilbage. - Nej, jeg vil ikke.
Kom her, drillepind. Er vi nu forlovet eller hvad?
- Jeg er, men du er ikke. - Jo, fjols. Men det tager tid.
Hent os noget at drikke, så taler vi.
Nogle rigtig kolde drinks.
Det er virkelig en skam. Som du behandler ham.
- Hvad så? Han er et skvat. - Det er også rigtigt.
Når nu Romanonerne har magten, holder dette Republikvæsen vel op.
Og du kan fortsat som borgmester udlåne penge til 50 procents rente.
Hellere en ærlig mand som jeg end en som graveren.
- Hvad er der galt med regeringen? - Ikke noget.
Sikke et kabinet.
Statsminister: Romanonerne.
Rådgiver for Den Spanske Kreditbank...
Ville du hellere have et slæng af revolutionære?
Er Alcala Zamora revolutionær? Han går til messe hver dag.
Er du ikke jaloux på de to?
Jo, jeg er jaloux.
Drinksene. Og jeg tilgiver dig.
- Kom og dans. Du tilgav mig da? - Ja, men tango er syndigt.
- Det mener du ikke! - Pius X bandlyste det.
- Hvad ved han om det? - Paven ved alt.
Sikke en skam.
- Hvad er der? - Jeg danser ikke mere.
- Hej, snut. Er du alene? - Lad mig være i fred.
Skat, lad nu være med at spille uskyldig.
Jeg tabte min sko.
- Du opførte dig som en mand. - Det er jeg også.
Pokkers.
Rolig.
Kom.
- Klatr op. - Her?
- Og nu? - Hvad tror du?
Gør sådan med din tunge.
Blæs.
Blæs, for pokker.
- Han ville ikke danse tango. - Det er hans mors indflydelse.
- Elsker du ham eller ikke? - Det tror jeg, for idioten er sød.
Men jeg kan ikke lide ham. Og for at gifte sig, skal man synes om.
Tror du, at jeg kunne lide Higinio med hår ud af næsen og ørerne?
- Og? - Jeg vænnede mig til ham.
- Nu savner jeg ham mere og mere. - Fordi du ikke ser hans hår mere.
Du narrer dig selv. En kvinde må have en mand. Især om natten.
Du har ret.
- Selv Violeta. - Hvad mener du?
- Sværg, at du ikke siger noget. - Jeg sværger.
Violeta?
- Hej, Fernando. - Har du set Violeta?
Se. Et lagen.
- Kan du gætte, hvad det er til? - Aner det ikke.
Kom, så skal du se. Til atelieret.
Fars atelier. Vidste du ikke, at han malede?
Jeg har ikke været her i årevis. Jeg troede, det var forbi.
Hvorfor male, når det er blevet gjort altsammen?
Jeg besluttede at respektere lærredet. Mit sidste værk.
- Mor siger, at far er doven. - Måske har hun ret.
En russer kopierede det. Malevich. Se på datoen.
Mit er fra året før.
- Manolo, Jeg vil fortælle noget. - Lad høre.
- Jeg er forelsket. - Jeg vidste det.
Derfor sagde jeg, du skulle gå.
Nu får jeg en svigersøn og mister en ven.
- Sig ikke det. - Du narrer dig selv.
Hvem er den heldige? Rocio?
Violeta.
- Tag tændstikker med fra byen. - Køb dem selv, din tøjte.
- Hvad er der? - Hun gør sig illusioner.
- Jeg har ikke spist. - Drik ud. Du behøver det.
Det er som noget fra en roman. Det er en umulig kærlighed.
- Hvorfor? - Fordi Violeta...
- Har du sagt det til hende? - Sagt det?
Hvorfor skulle jeg? Efter hvad der skete i går aftes.
Det siger du ikke?
Blev der kopuleret? Et mirakel!
- Min datter. Et kys. - Hvad sker der dog?
Og mit første barnebarn skal være en dreng. Jeg er træt af kvinder.
Er du dum eller hvad? Hvorfor har du sagt noget?
- Jeg kan ikke ly ve for din far. - I går aftes betød ingenting.
Forsvind fra mit åsyn.
- Jeg vil gerne giftes. - Hvordan gifte sig med en mand?
Var der noget?
Det er mors skyld. Hun ønskede, Violeta var en dreng.
Hun købte alt i blåt. Hun havde allerede en datter.
Så hun klædte hende på som dreng.
Sagde din far ikke noget?
Han havde for travlt med at male.
Jeg tror, Violeta er blevet påvirket af trosbekendelsen.
- Er I ikke ateister? - Vi blev da konfirmeret.
Mor ville så gerne have os til at se søde ud.
Og Violeta var smuk i sit matrostøj.
- Og trosbekendelsen? - Violeta gik til drengesiden.
Præsten talte til hende om utugtig opførsel. Forestil dig det!
Juanito og hans mor.
Han vil have, at jeg prøver hans mors brudekjole.
- Måske skal den ændres lidt. - Gør den ikke snavset.
- Skal de giftes? - Juanito er et godt parti.
Gør de her færdige. Jeg vil se hende.
Tak for alt. Og giv min bibel til din far.
Pyt med det.
Jeg blev viet af en biskop. En onkel til mig.
Har du ikke en onkel, der er biskop? Eller endnu bedre kardinal?
Må Juanito komme ind? Han er da din forlovede?
Hvilken smuk kjole. Den klæder dig strålende.
Hun har ingen onkel, der er biskop. Det er rigtig ærgerligt.
Det vigtige er ritualet, mor.
Men med en biskop ser det meget smukkere ud. Og bryllupsrejsen?
Mor vil have, at vi tager til Rom.
Så kan I se Paven og katakomberne.
- Vi kunne også tage til Paris. - Venter vi ikke på Republikken?
Når Republikken er kommet, kan vi altid blive skilt igen.
Min søn skilles? Aldrig. Tag kjolen af.
Med stor glæde. Tag den og put den skråt op!
- Rocio! - Og sløret med!
- I morgen går det bedre. - Gå og kom aldrig tilbage.
Jeg har ikke gjort noget.
Juanito, jeg sætter dig i kloster.
- Fernando, jeg er så ulykkelig. - Græd ikke.
Du er så sød.
- Døren. - Pyt med den. Kom her, din djævel.
Du er en djævel.
Dine bukser...
- Hvad var det? - Vinden. Gå videre.
Og jeg idiot laver omeletter til ham.
- Kunne du ikke lide det? - Selvfølgelig.
- Men hvordan fortælle din far det? - Fortælle ham hvad?
- At jeg er forelsket i dig. - Hvorfor fortælle ham det?
Hvis jeg ikke gør det, misbruger jeg hans tillid.
Hvis du gør det, misbruger du min.
- Jeg forstår ikke. - Juanito.
- Så du elsker ham? - Det er ikke det, men...
Hvad gør du? Hvor tager du hen?
Til Madrid.
Har du læst "Det Magiske Bjerg"? Der bliver det godt forklaret.
O, prægtige organiske skønhed.
Ikke lavet af maling eller sten.
Men af levende og forgængelige materialer.
Betragt skuldrene og hofterne.
Og de blomstrende bryster på begge sider af brystkassen.
Og ribbenene, sat op i par.
Og navlen, i mavens blødhed.
Og det mørke køn mellem lårene.
Lad mig føle udåndingen fra dine porer.
Lad mig røre -
- dit menneskelige billede af vand og æggehvide -
- forudbestemt til gravstenens anatomi.
Og lad mig dø med mine læber presset mod dine.
Hvilken ungdom! Kom så, Lucero.
Don Luis.
- Hvorfor denne hast? - Jeg må tale med dig.
- Hvordan kan jeg afsværge? - Afsværge?
- Katolicismen. Jeg betaler. - Du er velsignet.
Det er slut. Skal jeg spytte på dig? Synge den republikanske hymne?
Hvis blot præsterne vidste, hvad der venter dem -
- ville de løbe bort, råbende: Frihed, frihed.
Jeg kan ikke udstå min mor. Jeg vil være fri. Fri.
Din mor er en fin mor. Hvad er der galt?
Hun vil have, at jeg bliver munk. Og jeg vil gerne giftes.
Fint. Men hvorfor må du så afsværge dig troen?
Hvis jeg gør det, vil mor forstøde mig og jeg kan gifte mig med Rocio.
Nå, sådan. Men frafald er en alvorlig ting.
- Det er kyskhedsløftet også. - Som om jeg ikke vidste det.
- Undskyld. - Tror du på helvede?
Jeg gør, men hun gør ikke.
Sig mig hvad jeg skal gøre og giv mig beviset.
- Hvilket bevis? - På at jeg er fra falden.
Så kan Rocio se, at jeg har brudt med min mor, og gifte sig med mig.
Det er næsten frokosttid. Kom med.
- Skal jeg ikke gøre det her? - Stille. Kom med.
Hold hesten.
- Hvor skal vi hen? - Hen og spise. G
- Og beviset? - Det giver jeg mundtligt.
God eftermiddag.
- Kirke og kapital. Hånd i hånd. - Hør hvad han har at sige.
Han har afsværget sig troen og er blevet bandlyst fra Kirken.
Hvad er der til frokost? Skønt, stuvning.
- Hvad er det her for noget? - Forklar det.
- For dig går jeg gerne i helvede. - Rør mig ikke.
- Du tænker kun på din mor. - Derfor har jeg afsværget.
- Hvad er der sket? - Juanito viste, at han har nosser.
- Undskyld. Han har afsværget. - Carlisterne har stil.
- Mener han det? - Er der mere suppe?
Hvordan kan jeg tillade sådan en dumhed?
Og selv om jeg gjorde, når hans mor hørte om det...
- Hun myrder ham. - Hun gør ham arveløs.
Grin ikke ad ham. Sådan noget sker ellers kun i kærlighedsromaner.
Min mor tæller ikke længere. Vi kan tage på bryllupsrejse til Paris.
- Kan vi bo i Madrid? - Hvor du vil.
- Jeg vil ikke bo her. - Og om sommeren i San Sebastian.
Tag det ikke så tungt.
- Hvad? - Tror du jeg er dum?
Du står stadig her og græmmer dig.
Kan Rocio ikke gifte sig med hvem hun vil?
- Men hun elsker ham ikke. - Jo, hun gør. På sin egen måde.
Og hun er nødt til at gifte sig. Ikke som Violeta.
Violeta er dyrlæge. Hun har et godt job og behøver ikke nogen.
Men hvad med Rocio? Hun har ingen uddannelse. Ekspedient hele livet?
- Er hun ikke sekretær? - Hun hjælper mig i forretningen...
...som min mand efterlod mig. Fordi min mand...
Hvorfor tager du mig herhen? Nej, det var min fejl.
Nej, heller ikke mig. Det var mine fødder. Mine egne fødder.
- Her druknede han. - Din mand?
Sidste sommer. Vi var på picnic.
Jeg insisterede på en svømmetur efter maden.
Han fik krampe.
Jeg ser det stadig for mig. Det skete der.
Pludselig gik han under.
Han kom ikke op igen. Jeg fjols troede han dykkede.
Han efterlod mig alene. Alene for altid.
Men du har da din far. Og dine søstre.
Men Fernando, en ægtemand er og bliver en ægtemand.
Jeg forstår. Men du kunne da gifte dig igen.
Så ung. Så pæn.
Så smuk.
- Clara, fra starten... - Jeg er en anstændig kvinde.
Du er skør. Aldrig ved floden. Aldrig.
Jesus. Fernando.
- Hjælp! - Store Gud, hvad skal jeg gøre?
- Skaf et reb. - Hvorfra?
Nej, Fernando, ikke dig.
Tag dette.
- Jeg har slugt vand. - Tilgiv mig. Giv mig et kys.
Det var min skyld. Går det bedre? Sig at det går bedre.
- Sådan. - Ikke ved floden.
Min Gud.
- En flok skurke. - Det kom fra Madrid.
Slutningen er det bedste. "Sørg for at den monarkistiske sejr virker -
- som om det var folkets vilje." - Telegram fra indenrigsministeriet.
- De forbereder valg. - Hvor vover de.
- Tag med. - Til mødet i Villabuena.
- Jeg er ikke republikaner. - Du holder mig vel ikke for nar?
Jeg tager af sted.
Vent på mig.
- Hvad er der sket? - Han faldt i vandet.
- I floden. - Hvorfor var I der?
Vi gik en spadseretur. Nu er han blevet forkølet.
- En lungebetændelse. - Hvordan skete det?
- Hvorfor dette forhør? - Jeg vil i seng. Jeg fryser.
- Han har feber. I seng med ham. - Det var jo det, jeg sagde.
- Dæk ham godt til. - Burde han ikke få et varmt bad?
- Skulle vi ringe til lægen? - Varm mælk, cognac og en aspirin.
- Der er kun anislikør. - Det er ikke det samme.
- Fyld varmedunken. - Skulle han ikke inhalere dampe?
- Er du også faldet i? - Jeg trak ham op.
Mærkeligt, han faldt i præcis samme sted som Higinio.
Luz, hent anislikøren.
Hør engang. Den luskepeter ville kysse mig, og jeg skubbede ham væk.
Jeg tænkte på Higinio og Fernando kyssede mig. Det var mærkeligt.
- Han ville med far til mødet. - Ja, bare lad som om.
- Jeg må selvfølgelig ikke høre. - Hvad?
Om Fernando selvfølgelig. Men I skal få at se.
- Har du det bedre? - Det er lungebetændelse.
Tag dine aspiriner og drik din mælk.
- Skal han ikke inhalere først? - Jeg ordner varmedunken.
- Hans fødder er iskolde. - Og hans pande brænder.
Træk vejret dybt, det hjælper.
- Det minder mig om floden. - Giv ham mælk og aspiriner.
- Sved det ud. - Han er iskold.
Bare rolig. Han får snart varmen.
Tak. I er meget søde.
- Nu lader vi ham sove. - Bliv under tæppet.
- Leve Republikken. - Ned med bureaukratiet.
Vil du have en på snuden?
Han kender mig ikke. I morgen sætter jeg ild til hans kirke igen.
- Vi ses i morgen. - Hvad mener du?
- Går du ikke hjem? - Jeg er fra falden, republikaner...
...og jeg har afsværget kirken. Skulle jeg gå hjem, kysse min mor -
- og sige mine bønner før jeg går i seng? Jeg bliver her.
- Hvor vil du sove? - På sofaen.
Det er mig, elskede. Stille, du vækker Luz. Du er så varm.
Vi behøver ikke at gifte os. I Republikken er der fri kærlighed.
Nogen på mødet sagde det. Bare spørg din far.
- Hvad sker der? - Hvad er der?
Egoisten vil have fri kærlighed. Svin! Derfor blev du republikaner.
- Lad mig forklare. - Åbn døren!
Det er slut med os to. Hører du mig? For altid.
Jeg tager alt tilbage. Jeg afsværger ikke kirken.
Romersk, katolsk, apostolsk!
Men aldrig republikaner. Jeg forbliver Carlist til døden.
Han smuttede ned i min seng som et spøgelse.
- Hvis du skal giftes med ham... - Du er skør.
Alle skal vide det.
Jeg tager alt tilbage.
Vore fædre døde for Gud, for fædrelandet og for kongen.
- Og for det vil vi også dø. - Så dø, din idiot.
Hvad det så end måtte koste -
- Kong Carlos vil gå gennem Madrids porte.
- Endelig. Hvor skal du hen? - Hente vand.
Ikke floden. Jeg kan ikke svømme.
Clara. Ikke floden.
- Rolig. - Ikke floden.
Høloftet.
Jeg elsker dig, Violeta.
Jeg vil giftes med Rocio.
Rocio. Clara. Violeta.
Og jeg?
Ikke vandet.
I et mystisk land boede en gammel kunstner -
- som havde al sin rigdom i en magisk fløjte.
Den stakkels fløjtespiller var så fattig -
- at han sov i trætoppe, fordi han ikke havde noget hjem.
Og skovens fugle kom for at vække ham.
Til gengæld sang den gamle fløjtespiller -
- og sagde stolt til fuglene:
Amalia.
Jeg er også fløjet gennem livet -
- uden mål og uden en rede at parre sig i.
I kan synge jeres kærlighedsklagesange -
- jeg synger om bitterheden i mit hjerte.
Ser du? Smukkere år for år.
Er operetten færdig?
Fortæl hvordan hele Amerika lå for mine fødder.
Ubeskrivelige succeser i Buenos Aires, Montevideo -
- Santiago de Chili, Rio de Janeiro, Caracas.
- I Mexico bar de mig på skuldrene. - Det nægtede jeg naturligvis.
- For at undgå befamlinger. - Far!
- Han har ret. - Du er en rigtig Othello.
- Netop. - Og du har ret.
- Fortæller du dem det? - Fulde huse, ekstra forestillinger -
- tonsvis af blomster. - Blev du rig?
- Han gjorde. Jeg er kunstner. - Enorme udgifter.
- Dejlig toast. - Skøn.
- Hvornår har I lært at lave mad? - Fernando lavede dem.
- Han var kok på seminariet. - Pæn, høflig, hjælpsom.
Den unge mand er en juvel. Det er på tide, at du får en rigtig ven.
- Jeg håber ikke, at du drikker. - Nej, frue.
Fantastisk. Jeg er træt efter rejsen og vil gerne hvile mig.
- Vi ses senere, skat. - Jeg bliver hos Manolo.
- Og gaverne? - Senere.
- Din datter er en egoist. - Det er alderen.
- Sov godt, mor. - Stakkels du. Så ung og...
- Jeg har det strålende. - Hør på mig.
Nyd det. Livet er kort.
Tak for morgenmad. Det smagte skønt.
- Går du med? - Nej, ikke dig. Hvad med mig?
Gå en tur, træk noget luft og nyd naturen.
- Bare rolig. - Jeg vidste, dette ville ske.
- Vil du have noget at drikke? - Hvorfor græder han?
Idiot. Kan du ikke se, at han er mors elsker?
Gå ikke. Det gør det bare værre.
Hvilken hast. Vent lige.
- Jeg har ventet næsten et år. - Amalia.
Jesus. Hvilken pestilens.
Ville det ikke være bedre, hvis du og jeg hvilede os lidt?
Nej. Og hvis du laver en scene, forlader jeg dig for Manolo.
Det varer ikke længe.
Hvorfor pine dig selv? Vi har masser af tid.
- Virkelig? - Det sværger jeg. Men gå nu.
Ikke for længe.
- Jeg har ondt af ham. - Jeg forstår ham.
Men han må også forstå mig.
Tror du, at du kan?
Om jeg kan?
- Kan jeg eller kan jeg ikke? - Det må jeg sige. Og i din alder.
- Det er mors manager. - Præsenter mig.
- Hjælp os hellere. - Så præsenter mig senere.
Jeg har ikke tilgivet dig. Jeg vil bare ikke have, at mor ved det.
- Bare rolig. - Hold op med at kysse mig.
Du sagde et øjeblik. Fire timer og 47 minutter.
- Har du taget tid? - Du er ikke en gentleman.
Du skylder mig en forklaring.
- Den får du. Bare vent. - Vente længere?
Amalia er dødtræt. Lad hende sove.
Siger han glad og fro. Din far har ingen skam i livet.
De har ret. Far, Republikken har vundet.
Er det rigtigt? Kom, det må vi fejre.
- Hent flaget. - Republikken rager mig en fjer.
- Jeg vil have en forklaring. - Hvilken forklaring vil du have?
Spørger du mig om det? Jeg, som ødsler min formue -
- så hun kan være lykkelig og synge.
- Og turneen gennem Amerika? - En katastrofe.
Hvorfor forbyder de ikke operette en gang for alle?
Jeg har mistet tusinder. Og når jeg ikke har flere penge -
- så forlader din kone mig. - Nej. Hun elsker dig.
Tror du? Hvorfor lader hun mig så...
Hvis du ikke var forblændet af lidenskab -
- så du, at jeg er hanrejen. - Du?
Du har ret. Bortset fra med dig, har Amalia aldrig været mig utro.
Giv hende et kys. Men tro mig, du fortjener hende ikke.
Kongen har en krone af papir
Berenguer tog den af guld
Jeg smed ham ud, fordi han prøvede at komme op i min seng.
Det var godt. Især med mænd som Juanito -
- er det slut, så snart de har defloreret en pige.
Er du da...? Og du, Violeta?
- Må jeg? - Sikke en plage. Hvad er der?
Ikke noget. Bare I ved, jeg er her.
Godt, det ved jeg så. Må jeg nu nyde mine døtre i fred?
Selvfølgelig. Men jeg er her.
Med en mand som Danglard ville jeg overveje det.
- Du har ham i din hule hånd. - Hvis jeg kunne det med din far.
Nej. Ægteskab passer ikke til dig. Det blev du ikke født til.
Alle mænd er egoister. Find dig hellere en pæn pige -
- som elsker dig og holder hus for dig.
Og nu du. Kommer der ingen mænd i din forretning?
- Selvfølgelig. - Men de er gamle.
- Kun gamle mennesker har penge. - Hvad vil du gøre?
Du må holde dig smuk, hvis de skal gøre sig ulejligheden.
Og du? Hvad har du at sige, min elskede? Jeg spiser dig levende.
Ingen lægger mærke til mig. Og de er alle egoister.
- Har du ikke bemærket det? - Hun er forelsket, mor.
- Ti stille. - I hvem?
- Hvem tror du? I Fernando. - Kokken?
Lækkert?
- Bedre end Higinios. - En smule takt, om jeg må bede.
- Ser du? Altid skældud. - Hvad er der?
Det er bare, fordi Claras mand druknede her.
Lad mig prøve.
Skønt. Higinios var ikke så lækker.
- Hvorfor er hun ude af flippen? - Hvad tror du? Hun er forkælet.
Det er til salaten. Har Violeta fanget noget?
Hun er ikke kommet tilbage endnu.
Jeg har taget mor med. Hun er blevet republikaner.
Nu da bourbonerne er væk... Til rød og gul brugte jeg syltetøj.
- Det lilla er rødbede. - Tak på Republikkens vegne.
- Republik! Det bliver kommunisme. - Sig ikke det.
Det er sandt. Jeg tager tilbage til Paris.
Ja, og så kan jeg synge i New York. Det har jeg altid drømt om.
Med nye dekorationer og kostumer og mindst 90 musikere i orkesteret.
Men det bliver enormt dyrt.
Det tjener du ind igen, når de ser, at Broadway er værdiløst.
Synger doña Amalia i kabaretter?
- Lad mig være. - Hvad har jeg gjort?
Jeg bekymrer mig for dig.
- Luz. - Lad mig være. Du er et svin.
- Hvorfor? - Du er altid enig med dem.
- Med hvem? - Med Rocio, Clara, Violeta.
- Hvis du ikke kan lide mig... - Ikke kan lide dig?
- Jeg kunne lide dig med det samme! - Hvorfor løber du så efter dem?
- Tror du, at jeg er blind? - Det er noget andet.
Nå så? Så gå med dem.
Tag det roligt.
Det er jo dig, jeg elsker.
- Hvem, mig? - Ja, dig. Fjols.
- Så... - Hvad sker der?
Min stakkels skat.
- Hvad ser I på? - Se, hvilket kønt par.
Den første kærlighed. Så ren, så kysk, så åndelig.
- Åndelig, siger du? - Jesus, Josef og Maria.
- Han skal ikke deflorere hende. - Forbandede seminarist.
- Er du skør? - Bare for at skræmme dem.
Og nu til ægteskabet.
- Men Luz... - Jeg må være sikker.
- Sikker på hvad? - At du elsker mig.
Det ved du jo.
Jeg vil ikke have, det skal være ligesom med dem.
- Med hvem? - Med mine søstre.
- Det er noget andet med dig. - Det er det, jeg vil vide sikkert.
Hvis du bagefter ikke elsker mig, kan du stadig forlade mig.
Og jeg vil ikke sige det til nogen.
Men først skal du gøre med mig, hvad du gjorde med dem.
- Hvad er der? - Det er frygteligt.
- Hvad er der sket? - Don Luis.
Guds straf, Manolo.
Hvor afskyeligt.
Hvordan kunne han hænge sig? Han elskede at spise.
Den der tager sit eget liv, fjerner sin frygt for døden.
Shakespeare, tror jeg.
Kom, skynd dig.
Jesus, Josef og Maria.
- Hvad gør vi nu? - Bare rolig.
Da Spanien nu er en sekulær republik -
- kan I nu betragte jer som rette ægtefolk.
Juanito, hent dommeren. Han kan rede det ud.
Manolo har ret. Hvis vi udsætter brylluppet, når vi ikke båden.
Og vi har en premiere i Buenos Aires.
Men jeg kommer ikke til at synge "Ave Maria". Det ville jeg gerne.
Giv hinanden et kys. Jeg afventer mit første barnebarn.
- Hurtigt. Den afgår. - Far, et kys.
- Mor, skriv til os. - Selvfølgelig. Og gift dig.
Jeg håber, I bliver lykkelige.
Rigtig lykkelige.
Pas godt på hende eller din svoger vil tage sig af dig.
- Og jeg vil være gudfader. - Fjols.
Om bord, den kører.
Kærlighed bringer smerte, men du har haft det godt.
Du er en skurk.
At tage af sted er at dø en smule, siger digteren.
Jeg synes, det er modsat. Han som bliver tilbage, dør.
Vær ikke dum. Giv mig et kys.
- God rejse. Giv et knus, Danglard. - Så mange du vil have.
- Et kys. - Vi er kede af at rejse.
- Så rejs ikke. Bliv. - Det er for Fernandos fremtid.
Du har ret. Amerika er et land med muligheder. Ind i bilen.
Husker du, hvad jeg sagde, da jeg troede du var forelsket i Violeta?
Om at få en svigersøn og miste en ven?
Ja, det.
- Jeg vil altid være din ven. - Stig ind.
Af sted, Lucero.